FIKTIO
Santi!
- Hei. - Hei.
Hei.
Judith?
- Alex. - Hei.
Minä en kuullut sinua. Kuinka sinä voit?
Hienoa. Oikein hyvä.
Hienoa nähdä sinua, ihan totta.
Hei.
Alex, tämä on Monica, ystäväni.
Hän on Santin ystävä. Hän tekee elokuvia.
Monica soittaa viulua.
- Viulua? - Kyllä.
Tule minun mukaani...
Minä löysin tämän huonekalun yhdestä kylän talosta
joka oli tyhjillään ja minä kunnostin sen Violetan kanssa.
Hän on minun argentiinalainen tyttöystäväni,
mutta minä en kerro sinulle hänen ikäänsä.
Minä tiedän, Santi on kertonut.
Pidätkö sinä siitä?
Montako huonetta teillä on?
Kuusi.
- Ja sinä laitat ruokaa... - En.
Minä jätän heidän aamiaisensa valmiina.
En pidä piikomisesta.
- Avaa viinipullo, Alex. - Totta kai.
Saavuitko tänään?
Kyllä. Hetki sitten.
Entä sinä?
Toissapäivänä.
Mutta se tuntuu viikolta.
Aika kulkee täällä siivillä. Verrattuna Madridiin, siis.
- Asutko sinä Madridissa? - Kyllä, ollut siellä jo 2 vuotta nyt.
Minä kerroin sinulle hänestä. Muistatko?
- Sinähän asuit ennen Hollannissa? - Kyllä.
Minä kävin Amsterdamissa muutama vuosi sitten ja
Judith kertoi minulle sinusta, antoi minulle puhelinnumerosi.
Kyllä, minä annoin, mutta hän ei soittanut sinulle.
Sinä et soittanut minulle?
En olisi varmaan ollut edes kotona.
Olin jatkuvasti liikkeellä orkesterin kanssa.
- Vähän viiniä, Judith? - En voi.
Tietysti voit, vain vähän.
No, hyvä on.
Kippis!
Mikset sinä kertonut minulle että ystäväsi oli täällä?
Minä toin vähän kukkia. Hei.
- Hei. - Minä olen Santi.
Monica.
Judith on kertonut minulle kaiken sinusta joten...
Me olemme hyvin iloisia saadessamme sinut tänne.
- Oletko tavannut ystäväni? - Kyllä.
Älä anna tuon "elokuvaohjaajan" tehdä vaikutusta.
No, oletko jo kotiutunut?
Totta kai, ja tehnyt muutamia muutoksia.
Sen voin kuvitella.
Tässäkö kaikki? Kutsutko sinä tätä tervehdykseksi?
Te ette ole nähneet toisianne vuoteen, vai mitä? Kuinka olisi halaus?
Minä olen ostanut moottoripyörän.
Olen alueen ensimmäinen eläinlääkäri joka työskentelee audiovisuaalisesti.
- Kuvasitko sinä tuon tänään? - Kyllä, tänä aamuna.
Sinä voit lainata minun kuviani elokuvaasi.
En ole nähnyt yhtäkään elokuvaasi ennenkuin aivan äskettäin.
Santi lainasi minulle dvd'n. Se oli hieno.
Minä odotin jotain aivan erilaista.
- Hän piti siitä kovasti, hän nukahti. - Tuo ei ole totta.
Ei, mutta se kuulosti surulliselta. Se...
Kirjoitatko sinä uutta nyt?
Kyllä, minä yritän viimeistellä sen täällä.
Yhtä monien henkilöhahmojen kanssa?
Ei. Tässä on vain yksi... näyttelijä.
Mistä se kertoo?
No... Se on liian henkilökohtaista. Te ette tunne toisianne tarpeeksi hyvin...
Vastatakseen tuohon, hän tarvitsee ensin vakavan henkilösuhteen...
On hänen syntymäpäivänsä.
Kaikki tapahtuu päivässä.
He järjestivät juhlat sinä iltana ja...
seuraavaan aamuun saakka.
- Kuinka vanha hän on? - 39.
39... ! Hän on niitä elokuvaohjaajia jotka työskentelevät metaforien parissa!
Mitä siis tapahtuu?
No...
Ei mitään... he viettivät vain koko yön keskustelemalla.
Vuoropuheluja muiden henkilöhahmojen kanssa, ystävien,
jotka ovat myös hänen ikäisiään.
Keskusteluja heistä itsestään.
- Elämästään nyt, ja... - Heidän kriiseistään.
Kyllä.
Onko sinulla kriisi?
No, kuten jokaisella muulla. Vähän.
Se on nimeltään identiteettikriisi.
Mitä sinä sillä tarkoitat?
No, tietäen kuka on, kuka todella on,
eikä sitä miksi halusi tulla.
Ja pikemminkin
hyväksyä päätökset joita on tehnyt.
Monilla ihmisillä on tällainen kriisi meidän iässämme.
Kuten sisarellani.
Hän ottaa pillerin kaikkeen, nukkuakseen, mennäkseen ostoksille,
ja hän oli Espanjan jousiammunnan mestari.
Onko sinun henkilölläsi lapsia, kumppania?
Kyllä.
Sen täytyy olla se.
Koska he rakastelivat viimeksi?
Harrastavatko he edelleen suuseksiä?
Santi.
Eikö se ole hyvä kysymys?
Onko hän hyvä näyttelijä? Tekeekö hän töitä?
Kyllä, hän työskentelee.
Ehkä nyt, meidän iässämme, se on surullisempaa kuin silloin kun me olimme...
Kymmenen vuotta sitten.
Minä tunnen oloni myös vähän surullisemmaksi.
Minä tarkoitan, sitä katsoo taaksepäin, ja eteenpäin, ja...
Minä ymmärrän että hänestä tuntuu siltä.
Sinun henkilöstäsi, tarkoitan.
Oletko sinäkin elokuvassa?
Siksi minä olen täällä.
Tee musikaali. Ihmiset rakastavat musiikkia.
Tai spagetti western.
Sinä voit kuvata lännen elokuvan täällä. Täällä on hevosia.
Minulla on huuliharppu.
Minä lasken leikkiä, mutta vakavasti.
Jos sinä haluat muuttaa tänne, täällä on hiljaisempaa.
Kiitos.
Minne asti sinä olet menossa?
Lähteelle.
- Se on tämä tie, eikö olekin? - Kyllä.
- Saadaksesi innoitusta. - Kuinka sujuu?
Hienosti. Mutta kotona oli
liian hiljaista.
Entä Santi?
Hän lähti aiemmin.
Osaatko sinä ratsastaa?
Hevosella?
En.
- Hän ei ratsasta kovin hyvin. - Minä en ole ratsastanut paljon.
Tule mukaan.
Jotta en olisi ainoa idiootti.
Tule nyt, me olemme myöhässä. Tule sisään.
Minä pudotin kännykkäni.
Onni että huomasin.
Jaloissani ei ole tuntoa. Tulet huomaamaan kun tulet alas.
- Ja nytkö taas takaisin? - Kyllä.
Kuinka se sujui?
- Hienosti, eikö vain? - Kyllä.
- Paljon töitä. - Se on Judithin vika.
Niin.
Minä en voi keskittyä näin hiljaisissa paikoissa.
- Valitsen mieluummin meluisan baarin. - Ihanko totta?
Minä menen keittiöön lukemaan partituuria.
- Keittiöön? - Niin.
En tiedä miksi.
Jokaisella on oma...
- Sinulla on lapsia, eikö totta? - Kaksi. Entä sinulla?
Ei yhtään. Mutta pian.
Onnitteluni! Ei kyllä näy.
Ei, me adoptoimme pienen tytön.
- Mistä? - Afrikasta. Madagaskarilta.
- Hänen nimensä on Nirina. - Nirina.
Kaunis nimi. Nirina.
- Asut Barcelonassa? - Kyllä.
Mutta nyt me haluamme ostaa talon kaupungin laitamilta.
- Kaukana kaupungista? - Ei, 25 minuuttia keskikaupungilta.
Siellä on juna, ja meri.
Mekin ajattelimme sitä.
Mutta minä en voinut elää kaupungin ulkopuolella.
Kuinka rauhallista!
- Se on 900 vuotta vanha. - 900?
Kyllä, kaikki täällä on...
siksi minä pidän siitä.
Minä tunnen oloni hyvin turvalliseksi.
He lukevat jälleen messua. Huomenna, jos haluat...
Kuinka pitkään sinä olet ollut täällä?
Neljä vuotta.
Onko sinulla euroa?
Lääkärit sanoivat minulle että kaikki auttaa, ja minä uskon heitä.
- Hei, kultaseni. - Hei, rakas.
- Sinä olet laittanut päivällisen! ...totta kai.
On mukavaa kun joku on kotona.
Kyllä.
Minä ajattelin juuri päinvastaista.
Pidätkö sinä siitä?
Judith maalasi sen. Hän maalaa jälleen.
Se on hyvä, eikö olekin?
- Sopivatko ne sinulle? - Kyllä.
Pidä ne sitten. Mitkä haluat.
Minulla on rakastaja jolla on kenkäkauppa.
- Enkö minä kertonut? - Et.
Kyllä, noin kuusi kuukautta tai sinne päin.
Ja aina kun hän näkee hänet, hän antaa minulle
uusia malleja.
Hän on 55-vuotias.
- Onko sinulla 55-vuotias rakastaja? - Kyllä.
- Tietääkö aviomies? - Aviomies? Ei.
Miksi aviomiehen pitäisi tietää?
Sinä teet elokuvan tästä.
Kyllä, mutta uskon että jos Silvia pettäisi minua, tai minä häntä,
minä luulen että minä tietäisin siitä... Jostain yksityiskohdasta,
jostain. Niin pitkän aikaa yhdessä.
Minä en tiedä miksi minä sanon tämän.
Sinun pitäisi tietää.
Silvia soitti tänään iltapäivällä, kyseli sinusta.
Me puhuimme sinusta vähän aikaa.
Sinun vaimosi pyysi etten kertoisi sinulle,
...mutta sinä unohdit hänen syntymäpäivänsä. Minä kerron sinulle varmuuden vuoksi.
Alex, huomenna on sunnuntai. Me voisimme mennä ostoksille, vai mitä?
Minä lähden huomenna.
- Oliko sinulla riita Silvian kanssa? - Ei, en saanut häntä käsiini.
Kolme päivää. Miksi sinun on lähdettävä näin pian?
Miksi sinun täytyy lähteä?
Koska minä en tee mitään.
Marialla on kuumetta. Silvia on vain ylirasittunut.
Ja minä en kirjota mitään.
En mitään josta pidän.
Olen ollut lomalla, ratsastanut hevosella.
- Ratsastanut? - Ystäväsi kanssa.
Minä lähden huomenna ja se siitä.
Me tulemme katsomaan sinua jonain viikonloppuna. Missä pyyhkeet ovat?
Tuolla, kaapissa. Miksi sinä olet niin ärtynyt?
- En minä ole ärtynyt. - Sinä olet hermostunut.
- En minä ole hermostunut. - Kyllä, sinä olet kireä.
Kireä?
Koska minä aina haluan että ihmiset
pitävät siitä mitä minä teen.
Jokaisesta elokuvasta... kaikesta... Se voisi tapahtua sinullekin, eikö totta?
Ei, tuo on vain tekosyy. Sinä olet sellainen.
Mikset sinä mene johonkin terapiaan? Se toimi minulle.
- Ei ole kyse siitä. - Eikö? No, mistä sitten?
Jotta ihmiset voisivat käydä elokuvissa.
Kyse on menestyksestä, eikö totta?
Sitä paitsi, nyt minä puhun itsestäni.
Mitä minä teen? Onko se hyvää?
No, maistetaan tuota herkullista munakasta jonka sinä olet laittanut.
Mutta et sinä lähde.
Tee sellainen elokuva jonka piru vieköön haluat.
Sinä et tee toimintaelokuvia.
No, minä haluaisin.
Mene suihkuun, vedä käteen, ja juo gin-tonic.
- Alex. - Niin?
Se oli Judith. Me lähdemme vaellukselle järville.
Minä lupasin hänelle sairaalassa.
Olen viivytellyt sen kanssa jonkin aikaa, mutta koska sinä olet...
Sinä olet täällä... ja Monica.
Minä lähden, Santi.
Minä tiedän... ajattelin että kenties sinua haluttaisi.
Me menemme sinne, jäämme yöksi, tulemme takaisin huomenna.
Mutta minä olen jo sanonut heille ettet sinä tule.
- Mitä he sanoivat? - Että he kaipaavat sinua.
- Missä ne järvet ovat? - Noiden vuorten takana.
- Pitkäkin matka? - Ei, no...
Hienoa että olemme kaikki täällä
vaelluksella.
Minä tiedän että te tulitte kaikki minun takiani,
ja haluaisin kiittää teitä. Mennäänkö?
Vuoret!
Kyllä, minä otan miellelläni.
- Tässä. - Kiitos.
Katso, tämä on Nirina.
- Kaunis, hyvin kaunis. - Kyllä.
- Onko sinulla useampia? - Ei, vain tämä yksi.
Kun minä näin hänet ensimmäistä kertaa, se oli Milanossa.
matkallani takaisin yhdestä konsertista. Takaisin hotelliin, Paulo,
kumppanini, lähetti minulle faxin Madridista ja...
...siinä oli tuo lapsi, katsoen minuun, tuollaiselta huonolta faxpaperilta.
- Se on aika kehno. - Kyllä.
Minä olen nykyaikainen äiti.
Isälläni oli tapana mennä paljon vuorille.
Minulla on kuvia hänestä 1960-luvulta.
- Jotkut on otettu täällä päin. - Ihanko totta?
Isä kuoli kun minä olin lapsi.
Minä tunnen hänet vain valokuvista ja...
...kuten sinä tunnet nyt tyttäresi, eikö totta?
- Kyllä... entä kuinka vanha sinä olit? - Kolme.
- Kuten hän, eikö niin? - Kyllä, kolme.
- Sinä pudotit tämän. - Kiitos.
Vähän lähemmäs.
Mikset sinä kertonut minulle että sinulla oli rakastaja?
En tiedä.
Ei se ole tärkeää.
Entä miksi sinä sanot ettei hän ole rakastunut sinuun?
Koska hän ei ole.
Minä annoin hänelle sen mitä hänen miehellään ei ole.
Tai kenties, sinun kanssasi, hän uskaltaa tehdä ja tuntea asioita
joita hän ei voi tehdä miehensä kanssa.
Sellaista tapahtuu.
- Kyllä. - Kuinka vanha hän on?
55.
Hyvä sinulle.
Viime aikoina hän polttaa mielellään marijuanasavukkeen ennen seksiä.
- Minäkin teen mielelläni niin. - Ihanko totta?
Minulla oli tyttöystävä joka kun hän poltti ja tuli pilveen,
kutsui minua aina nimellä Ramon.
- Ja kuka oli Ramon? - Ei aavistustakaan.
- Etkö sinä kysynyt häneltä? - En.
Hän ei koskaan huomannut,
joten minä en kysynyt.
Hyvää huomenta.
Hyvää huomenta, Monica.
- Nukkuuko minun vaimoni? - Kyllä.
- Nukuitko sinä hyvin? - Kyllä.
Entä sinä?
Minä nukuin Santin kanssa...
Mennään.
- Onko se hyvin kaukana? - Ei.
Kaksi tuntia ylös, sitten puolen tunnin kiipeäminen rajalle.
Kun me olemme päässeet sinne, jokainen tekee hengelliset harjoituksensa... ja takaisin alas.
Katso. Siellä he ovat.
- Emmekö me ole vielä perillä? - Ei.
- Katso, tuolla he ovat. - Minun paristoni on kuollut.
Minä en ottanut omaani mukaan.
En ymmärrä mikseivät he odota meitä.
Tämä on loppumatonta.
Mitä jos se on...? Miksi noita aavikkoilmiöitä kutsutaan?
Aha, sinä tarkoitat...
Ei täällä ole rajaa. Tuo ei ole raja, vai onko?
Ehkä tuonnempana.
Mitä meidän pitäisi tehdä, Alex?
Me olemme väärällä vuorella. Tällaista voi tapahtua kenelle tahansa.
Levätään vähän tässä.
Annetaan sumun selvitä.
Sitten me menemme takaisin, tuota tietä...
...järville. - Hyvä on.
Voisimme asettaa sohvan tähän.
Kyllä, ja sängyn, TV tuonne.
Oletko sinä kunnossa?
Minua huimaa vähän.
Sen täytyy olla niitä hengellisiä harjoituksia, joista Judith puhui.
- Hieno paikka elokuvan kuvaamiseen. - Niinkö?
Mitä siinä tapahtuisi?
Ei mitään. Tämä.
Kaksi ihmistä jotka kiipesivät tänne, lepäsivät vähän,
kumpikin omissa ajatuksissaan.
Kumpikin omissa ajatuksissaan...
Mikset sinä kuvaa sitä?
Kuinka se päättyisi?
Avaruusalus tulisi ja veisi sinut pois.
Alex, me emme tulleet tätä tietä.
Emmekö?
Ne järvet olivat tuolla alhaalla. Jatketaan kävelemistä.
Vuorilla tulee nopeasti pimeä.
Me voimme aina nukkua jonkun puun alla.
Missä me olemme?
Minä en tiedä, Monica.
- Vuodatko sinä verta? - Kyllä, oksa...
- Sattuuko siihen? - Ei.
Jatketaan matkaa.
En kai minä näytä siltä että pelkään.
Kiitos.
- Tässä on tie! - Kyllä.
- Mitä siinä lukee? - "Suojapaikka, 10 minuuttia".
- Kylä kolmen tunnin matkan päässä. - Entä ne järvet?
Ei siinä sanota.
Alkaa sataa.
- Oletko sinä kunnossa? - Kyllä.
- Onko sinulla sytytintä? - Sytytintä? Odota.
Täällä on tulitikkuja.
Alex, tulisija on valmis.
Kyllä, minä soitin aiemmin...
- Sattuuko siihen? - Ei.
Haluatko sinä lisää?
Sinä olet hyvin ystävällinen.
Minä en unohda koskaan näitä perunoita.
Lukitse se kepillä tai jollain.
- Oletko sinä kunnossa? - Kyllä.
- Haluatko tämän? - En.
Etkö?
Kuinka vanhoja sinun lapsesi ovat?
Yhdeksän vuotta. Ja toinen, kuusi kuukautta.
Kuinka kauan sinä olet ollut...?
Kauan. Monia vuosia.
Me erosimme kerran, melkein vuosi sitten.
Olimme erossa.
Missä te tapasitte?
Lukiossa.
Mikä on vaimosi nimi?
- Silvia. - Minä kuulustelen sinua.
- Onko sinun kumppanisi myös muusikko? - Ei, ei.
Paulo on toimittaja.
Hän on Portugalin TV-kirjeenvaihtaja Madridissa.
Me tapasimme Lissabonissa.
Hän tuli yhteen konserttiin,
näki minun soittavan, ja rakastui minuun.
Kuinka kauan sitten?
Kaksi vuotta.
Minun elämäni on sinun elämäsi vastakohta.
Paulo oli minun ensimmäinen todellinen kumppani,
en ollut koskaan aiemmin elänyt kenenkään kanssa.
Tietysti minulla oli ollut poikaystäviä mutta...
Nyt se on erilaista.
Minä totuttelen siihen edelleen. Me riitelemme paljon ja...
Tekin...?
- Minulla on joskus paha temperamentti. - Ihanko totta?
Kyllä.
Oletko sinä mukavasti?
Ainakaan emme nuku puun alla.
Me voisimme jäädä tänne, emmekö voisikin?
Ja odottaa että joku tulisi tänne.
- Tässä. - Kiitos.
He etsivät meitä toiselta puolelta.
Me eksyimme.
Se oli jopa radiossa.
Santi kertoi minulle että he odottivat meitä koko yön.
Nyt hän soittaa Judithille. Hän on lääkärissä.
He eivät voi tulla ennenkuin tänään iltapäivällä.
Hän sanoi että me voimme soittaa taksin, jos haluamme.
Mutta minulla ei ole yhtään rahaa.
Heillä on täällä varmasti vanhoja huoneita joissa on valtavat sängyt.
Minä menisin sellaiseen, ja nukkuisin koko päivän.
Kiitos.
Näin se meni.
Vuosisadan vaihteessa.
Agatha Christie tuli tänne. Hän kertoi minulle.
Pelaatko sinä shakkia?
Minä olin mestari.
Voitin kaksi palkintoa kun olin kaksitoista.
Ihan totta.
Siitä on kauan.
Me voimme lopettaa.
Ei, ei.
Pelasitko sinä?
- Minun sanottiin olevan luonnonlahjakkuus. - Katsotaanpa.
Me puhuimme erään Santin palomiesystävän kanssa,
ja hän rauhoitti meitä.
Levätkää...
Santi sanoi että hän tulisi päivälliselle, odota häntä.
Hyvä on, kiitos.
- Pitäkää huolta... - Kyllä.
- Oletko sinä valmis? Minä menen suihkuun. - Totta kai.
Saanko minä pitää tämän? Minulla ei ole kuvia sinun lapsistasi.
- Tiedätkö mitä minä tein tänä talvena? - Mitä?
Minä pyysin Judithia tekemään lapsen kanssani.
Et kai.
Me olimme jo puhuneet siitä muutaman kerran.
Mutta minä pyysin häneltä uudestaan vakavammin.
Miksei kaksi ystävää voi tehdä lasta keskenään?
Me asumme hyvin lähekkäin.
Meidän ei tarvitsisi riidellä tai erota.
Mitä hän sanoi?
Hän sanoi kyllä.
Me menimme sairaalaan verikokeisiin. Kaikki oli hyvin.
Mutta sitten, yhden hänen terveystarkastuksiensa aikana
verikokeet näyttivät hieman huonoilta, ja
hän masentui.
Tarvitsiko hän toisen elimensiirron?
Ei, hän voi hyvin nyt.
Hän tietää että hänen maksallaan on aikarajoitus.
Ja että hän ei todennäköisesti elä niin kauan kuin me haluamme.
Mutta me olemme puhuneet uudelleen ja...
Hän on iloinen, eikö olekin? Kuten vuoristossa.
Meillä on tapaaminen Sairaalassa ensi viikolla.
Onneksi olkoon.
No, ei, ei vielä...
Ennen kaikkea, älä kerro kenellekään.
Et Silvialle tai, kenellekään.
Judith on hyvin varautunut.
- Minä en kerro kenellekään. - Tiedäthän millainen hän on.
Me ilmoitamme siitä kun se on tehty,
Eikö niin?
- Alex. - Mitä?
Voitko sinä viedä Monican klinikalle huomenna?
Hänen haavansa on tulehtunut, Judith ei voi mennä,
enkä minäkään. Sinähän voit, vai mitä?
Kyllä, hän voi.
- Hei. - Heipä hei.
Tiedättekö missä klinikka on?
- Kun tulette kaupunkiin... - Kyllä, Santi kertoi jo minulle.
- Soitathan sinä minulle? - Totta kai.
- Hei. - Hei.
- Kuinka sinä voit? - Sattuuko se vielä?
Sattuu tänään enemmän.
- Onko sinulla kuumetta? - Ei. Entä sinä?
- Minä tarkoitan, kuinka sinä voit? - Hyvin.
- Ettekö te menekään? - Kyllä.
Kuule,
voisimmeko me pysähtyä muutamaan paikkaan?
Itse asiassa minä tarvitsen taksin koko päiväksi.
On minun vapaapäiväni.
Minne?
Minun on mentävä matkatoimistoon.
Minulla on hankaluuksia Madridin lippuni kanssa.
Sekä apteekkiin hakemaan jotain Judithille.
- Jotain muuta? - Ei, kiitos.
Mitä sinä teit eilen?
Kirjoititko sinä meidän seikkailustamme?
- En vielä. - Et vielä?
- Minä pidän sinun parrastasi. - Ihanko totta?
- Eikö minun pitäisi ajaa sitä? - Ei vielä.
- Minua huimaa vähän. - Istu alas.
Minä pyydän kuukauden vapaata ja jään tänne.
- Haluatko jotain? - Hetki vain.
- Haluatko sinä hetken? - Kyllä.
Entä jos en enää voisi soittaa viuluani.
Sinä voit aina...
Katso.
Kivoja paitoja!
Ne näyttäisivät hyviltä sinun päälläsi.
Sitten sinun pitäisi...
Se ei ole likainen.
En minä sanokaan että se on. Eikö sinulla ole muita?
Minä otin tuskin mitään vaatteita mukaan. Näyttääkö se likaiselta?
Ei, ei oikeastaan. Mutta siinä on jokin...
- Pelkäätkö sinä korkeita paikkoja? - En.
Jäätkö sinä pitemmäksi aikaa?
Sunnuntaihin saakka.
Minä haluaisin lukea käsikirjoituksen kun sinä olet valmis.
- En minä aio kirjoittaa sitä. - Ihanko totta?
- En. - Mikset?
En tätä... En tiedä...
En enää.
Sitä paitsi, Santi ei pidä siitä...
Entä minun henkilöhahmoni?
- Haluatko sinä jotain? - Kyllä, varmasti.
- Mitä sinä haluat? - En tiedä. Oluen.
Kaksi olutta.
- Kiitos. - Kiitos.
- Haluatko pelata biljardia? - En minä osaa.
- Haluatko? - En.
Hyvä.
- Mitä? - Tuo sopii sinulle paremmin.
Kangastus.
- Muistatko? Kangastus. - Kangastus, kyllä.
Haluatko jotain syötävää?
En.
Entä sinä?
En.
Tänään on minun päiväni. On minun vuoroni.
Sade alkaa hellittää.
- Jos sinä haluat vaihtaa musiikkia... - Ei.
- Tämä laukku myös? - Kyllä... ja tämä... ja...
Kiitos.
No,
kiitos tästä päivästä...
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Isä...!
Andrea, mikä hätänä?
Tuolla alhaalla on valtava ilmapallo.
- Mikä? - Ilmapallo.
- Missä äiti on? - Alakerrassa.
Anna minulle suukko.
Tule nyt.
Minä tulen heti.
Tässä, Andrea.
- Hei. - Hei.
Mikä yllätys!
Anna hänet minulle.
Ei, anna minun.
- Kuinka sinä tulit tänne? Sinua kaivattiin. Mutta en minä.
Kukaan ei järjestä minulle yllätyksiä. Minä rakastan yllätyksiä.
Huonojakin.
Sinä muistutat enemmän ja enemmän minua. Miksi?
Sinä olet hyvin laiha.
Ihanko totta? Ja... sinä et soittanut?
Soitin, eilen, mutta sinun kännykkäsi oli pois päältä.
- Tässä. Annatko sinä sen hänelle? - Hyvä on.
Kiinteistövälittäjät soittivat eilen, meillä on tapaaminen tiistaina.
Onko tuo Santin?
Ei. Minä ostin sen eilen,
ja housut ja kengät.
Menitkö sinä ostoksille?
Kuinka Judith jaksaa? Voiko hän paremmin?
Kyllä, hän voi paremmin. Hän voi oikein hyvin... kyllä...
Miksemme me mene ilmapalloon? Tule nyt...
Pelottaako sinua?
Paska, minä unohdin kännykkäni!
Hyvä on,
tarjoilija luuli että minä olin näyttelijätär.
He luulevat kaikki että minä aion kuvata täällä.
Mikä helvetti nyt on vikana, Silvia?
Mitä helvettiä sinä nyt olet unohtanut?
Älä puhu minulle noin.
- Mennään. - Valmiina?
Nukuinko minä kauan?
Lähdetään kävelemään
Judithin talolle.
Haluttaako sinua?
Ei oikeastaan.
Minä haluan mennä.
Haluan tervehtiä häntä.
Jää, jos haluat.
Mennäänkö?
- Missä sinun kenkäsi ovat? - Tuolla.
- Hei. - Hei.
Hän on Judithin ystävä.
Tämä on Silvia, vaimoni.
- Kuinka voit? - Hyvin.
Ne ovat ihania!
- Mikä sinun nimesi on? - Andrea. Entä sinun?
Monica.
Mikä muutos!
Kyllä, hän on tehnyt lukuisia muutoksia.
- Eikö Judith ole sisällä? - Hän on hakemassa Violettea.
- Onko Judithilla poikaystävää? - Kyllä, hänellä on.
No, mitä nyt?
Heiltä ei kestä kauan. Käykää istumaan.
Aivan.
- Kävisikö tee? - Hyvä on.
- Minä valmistan lisää. - Minä teen sen.
- Ei mitään vaivaa. - Ei, minä teen sen. Kiitos.
Alex, tee on keksilaatikossa.
Oletko sinä ollut täällä kauan?
Kyllä, yli viikon. Mutta aika kuluu nopeasti.
Judith pyytää aina minua tulemaan, mutta
minä asun Madridissa ja... Mutta minä viihdyn täällä hyvin.
Täällä on hyvin mukavaa.
Ovatko he menneet?
Ei, hän näyttää heille
makuuhuoneita.
Oletko sinä Buenos Airesista?
Kyllä. Olen ollut täällä kolme vuotta.
Oikein mukavaa.
Haluaisin että tyttäreni olisi nuorempi.
Tuon ikäinen.
Sinun ei tarvitse vaihtaa hänelle vaippoja.
Ulkona on kissanpentu.
- Entä sitten? - Judith sanoi että me saamme pitää sen.
En tiedä, Andrea. Kysy äidiltä.
Hyvä on.
Sisareni tulee päivälliselle.
- Mikset tule myöhemmin? - Entä lapset?
- Lähdettekö te sunnuntaina? - Kyllä, vai mitä?
Kyllä, sunnuntaina.
Huomenna viemme Monican junalle, ja me tapaamme teidät myöhemmin.
- Oletko sinä lähdössä? - Kyllä, minun pitää ehtiä koneeseen.
Aivan, mennäänkö?
- Oli hauska tavata. - Samat sanat.
- Näkemiin. - Näkemiin.
Hei.
Minä nukahdin.
Katsoitko sinä sen kokonaan?
- Mukava, eikö totta? - Kyllä...
Ne järvet...
Mikä on hätänä? Onko hänellä kuumetta?
Ei.
Hän näkee varmaan unia.
Minä menen sänkyyn.
Tuotko sinä minulle lasin vettä?
Minä tulen aivan juuri, kultaseni.
Gin ja tonic?
Kyllä.
Sinulla on jotain siinä. Keltainen laukku.
- Missä? - Pesukoneen päällä.
Yllätys?
Onko se lahja?
Mikä se on?
Minä ostin sen Puigcerdàsta, Monican kanssa.
Mitä?
Minä ostin sen Puigcerdàsta, Monican kanssa.
Ei sinun olisi pitänyt.
En tiedä mitä sanoa.
Minun tulee sinua ikävä.
Olin alkanut pitää sinusta taas.
Minä oletan että hän valitsi sen.
Mitä kello on?
On aikaista.
Mihin sinä olet menossa?
Ostamaan
vähän aamiaista, ja sanomalehden.
Silvia.
Minä en tiedä haluanko asua Barcelonan ulkopuolella.
Minä tiedän. En ole varma itsekään.
Me päätämme myöhemmin...
Osta sellainen leivonnainen joista minä pidän.
Hyvä on.
- Alex! - Hei.
Minä en tunnistanut sinua.
Mitä kuuluu?
Ei mitään.
Tulin sanomaan hyvästi.
En tiedä kuinka tämä tehdään.
Mutta, eilen...
Olen pahoillani.
- Minulla oli vatsa solmussa. - Niin.
Olen iloinen että tapasin sinut.
Ja kaikki nämä päivät...
- Me olemme vähän rakastuneita. - Vähän.
- Minä en tiennyt kuinka... - En minäkään.
- Ja minä olisin halunnut... - Niin minäkin.
Mutta sinä olet sellainen kuin olet.
Ja nyt minä teen asiat oikein.
On mukava rakastua silloin tällöin.
Jos ei niin, mitä?
- Minä aion suudella sinua. - Hyvä on.
En halua keskeyttää mutta
sinä myöhästyt junastasi.
Sinä voit sanoa hyvästit minulle myös.
Enkö minä enää tapaa sinua?
Me olemme menossa rannalle Violetten kanssa.
Sano terveisiä Silvialle minulta.
Voi hyvin.
Siinä on kyse uskosta.
Ensi kerralla, tule tänne kuvaamaan ja jää muutamaksi kuukaudeksi.
Kirjoita jotain
joka ei ole surullista, jotain romanttista.
Sinä unohdit tämän.
- Ehkä minä tapaan sinut vielä. - Ehkä.
- Hyvästi, Alex. - Hyvästi, Monica.